Ръководство за позициониране на татуировки: Къде да поставите първата

Позиционирането е решението, което повечето начинаещи подценяват. Дизайнът е ваш; регионът на тялото решава колко е видим, колко боли, как остарява и дали стилът, който сте избрали, въобще ще се чете в този размер на това място.

Как да претеглите видимостта спрямо дискретността при избора на позициониране?

Първо решете дали татуировката трябва да е видима в тениска с къс ръкав, скрита под всякакво облекло или нещо по средата. Този един избор елиминира по-голямата част от тялото и превръща позиционирането от отворен въпрос в кратък списък.

Видимостта е кариерно и жизнено решение преди да е естетично. Предмишниците, ръцете, шията и лицето са видими в почти всеки контекст — те ще бъдат на всяка работна снимка, на всяко видеообаждане, при всяка паспортна проверка. Горната ръка, бедрото, ребрата, гърбът и гърдите са частни по подразбиране и се появяват само когато вие изберете. Китките и глезените са по средата: скрити от часовник или чорап, изложени в тениска.

Започнете с изброяване на трите контекста, в които татуировката ще присъства най-често — вашата работа, фитнесът, плажният ваканция — и попитайте в кои от тях искате да я имате. Татуировка, която трябва да скривате в два от три контекста, ще ви дотяга по-бързо от самото остаряване на дизайна.

Второто съображение е обратимостта на решението. Татуировките на ръцете и шията понякога се наричат „спирачки за кариерата“ с основание: те премахват опции, за които може все още да не знаете, че искате. Повечето опитни художници молят начинаещ клиент да остави видимостта последна, а не първа — защото след като сте сигурни в дизайна и размера, позицията, подходяща за реалния ви живот, нерядко се избира сама.

Използвайте виртуална проба, за да прегледате позиционирането преди да запишете час. Да видите дизайна в реален мащаб върху собствената си ръка или ребра е най-бързият начин да разберете дали „видимостта“ все още изглежда правилно, когато вече не е хипотетична.

Кои части на тялото болят най-много и най-малко при татуиране?

Болката следва плътността на нервите и колко близо иглата стига до кост. Ребрата, гръдната кост, гръбначният стълб, ръцете, краката и вътрешната горна ръка болят най-много. Zewnętrzното бедро, zewnętrzната горна ръка, прасецът и предмишницата са най-поносими.

Болката е реална, но е и краткотрайна и заема по-ниско място в дългосрочното преживяване на татуировка, отколкото повечето начинаещи очакват. Въпреки това, да знаете картата има значение: шестчасова сесия върху ребрата е съвсем различен ангажимент от двучасова върху предмишницата.

Зоните с най-голяма болка споделят три характеристики: тънка кожа, гъсти нервни окончания и кост директно под тях. Ребрата и гръдната кост отговарят и на трите. Ръцете, краката, вътрешният глезен и гръбначният стълб са подобни. Вътрешният бицепс и зад коляното болят, защото кожата е тънка и зоната е богата на нерви, дори и без кост под тях.

Зоните с най-малка болка са месестите, добре подпълнени части на тялото: zewnętrzното бедро, zewnętrzната горна ръка, прасецът и месестата предмишница. Това са и зоните, които повечето художници препоръчват за първи татуировки — не е случайно: те ви позволяват да се концентрирате върху преживяването на татуирането, а не върху издържането му.

Толерантността към болка е лична и отчасти е функция на съня, храната и хидратацията в 24-те часа преди срещата. Рядко е решаващият фактор при избора на позициониране, но ако сте нервни, изборът на предмишница или zewnętrzно бедро за първата татуировка премахва една променлива от ден, в който те и без това са достатъчно.

Как позиционирането влияе на това как татуировката остарява с времето?

Кожа, която се движи, разтяга или вижда много слънце, остарява татуировките по-бързо. Ръцете, краката, вътрешната устна и страните на пръстите се размазват най-бързо; zewnętrzното бедро, горната ръка, гърбът и гърдите задържат детайлите най-дълго.

Татуировката остарява по два начина: мастилото самò избледнява и мигрира, и кожата около него променя формата си. И двете са силно повлияни от местоположението на тялото.

Триенето е първият враг. Ръцете, страните на пръстите, горната страна на стъпалата и вътрешната устна са в постоянен контакт с повърхности, обувки или друга кожа и се регенерират по-агресивно от останалото тяло. Фините линии в тези зони се размазват в рамките на няколко години. Слънцето е вторият враг: всяка изложена зона без постоянен SPF ще губи постепенно контраст в продължение на десетилетие.

Движението и разтягането са третият фактор. Зоните, които значително се огъват — вътрешният лакът, зад коляното, долният корем — могат да деформират геометрията на татуировка, особено ако съставът на тялото се промени.

Зоните, които остаряват най-добре: zewnętrzната горна ръка, zewnętrzното бедро, горният гръб и гърдите. Татуировка, поставена там с правилен грижа, ще задържи детайли в продължение на десетилетия. Ако искате дизайн с фини линии или малък текст, тези четири зони са сигурният залог.

Какви размери и стилове облагодетелстват всяка зона на тялото?

Размерът трябва да следва естествената форма на зоната, а не да я противоречи. Дългите тънки дизайни подхождат на предмишниците и гръбначния стълб; кръглите — на раменете и бедрата; ребрата и зоните от ребра до ханш предпочитат вертикални или извити композиции.

Всяка зона на тялото има естествена „рамка“ — форма, която иска да запълни. Предмишниците, прасците и гръбначният стълб са дълги правоъгълници и награждат вертикални композиции: змии, кинжали, колони от текст, ботанически стебла. Раменете и zewnętrzните бедра са приблизително кръгли и подхождат на мандали, рози, животни, наведени в себе си, и други затворени композиции. Ребрата и зоната от ребра до ханш са дълги и извити и изискват дизайни, следващи линията на тялото.

Стилът взаимодейства с зоната по начини, лесни за подценяване. Файн-лайн и single-needle се нуждаят от снизходителна кожа и минимално движение, за да остаряват добре, затова толкова много от тях живеят на предмишницата или горната ръка. Удебеленият традиционален и нео-традиционалният по-добре понасят деформация и оцеляват върху бедрата или ребрата дори при промяна на тялото. Тежкият блекуърк изисква площ.

Размерът е капанът, в който попадат повечето начинаещи. Татуировка на китка, отпечатана на 4 см на хартия, изглежда миниатюрна върху реална китка; същият дизайн на 9 см изглежда балансирано. Използвайте ръководството за размер на татуировки, за да съвместите размера на дизайна с частта от тялото преди да запишете час.

Още едно специфично за зоната: симетрия. Гърдите, гръдната кост, кръстът и центърът на гръбначния стълб подхождат на симетрични композиции, защото самото тяло е приблизително симетрично по средната линия. Асиметричните дизайни в тези зони имат тенденция да изглеждат изместени. Обратното, zewnętrzното бедро, zewnętrzната ръка и рамото изглеждат по-добре с асиметрични или плавни композиции.

Зона на тялото × болка × остаряване × видимост × стил

позициониране от дланната страна — Татуировки, поставени на вътрешната повърхност на ръката, пръстите или китката — страната, обърната с дланта. Кожата там е по-дебела и се регенерира по-агресивно, така че мастилото от дланната страна обикновено се размазва и избледнява по-бързо от всяка друга зона.