Převod fotky na šablonu tetování: postup krok za krokem

Přeměna fotografie na použitelnou šablonu tetování není operace na jedno kliknutí. Je to krátký, uspořádaný postup: vyberte zdroj, který konverzi přežije, předzpracujte ho pro kontrast, prožeňte ho správným nástrojem a pak vyčistěte liniovou kresbu.

Co dělá fotku dobrou (nebo špatnou) pro konverzi šablony?

Dobré zdrojové fotky mají silný kontrast, jasně vymezený motiv, žádný nepořádek na pozadí a rovnoměrné osvětlení. Špatné zdroje jsou měkké, nízkokontrastní, silně komprimované nebo vizuálně přeplněné — a žádný převodník je nezachrání.

Prvním krokem je vybrat zdroj, který konverzi přežije. Většina selhání šablon nastane právě tady, ještě před zapojením jakéhokoliv software, protože lidé začínají s fotografií, která se čistou liniovou kresbou zásadně stát nemůže.

Šablona je kostra tetování: obrysy a několik vnitřních orientačních bodů, které tatér použije k umístění návrhu na kůži. Aby mohl převodník tuto kostru extrahovat, potřebuje najít hrany — hranice mezi světlým a tmavým — které odpovídají skutečným prvkům v motivu. Pokud vaše fotografie nemá silné, jednoznačné hrany, převodník buď vynalezne nové (čímž vytvoří šum), nebo je přehlédne (čímž vytvoří prázdnou šablonu).

Co funguje: vysoké-kontrastní fotografie s jasným motivem na čistém pozadí. Kresba černým inkoustem na bílém papíru je ideálním případem. Portrét osvětlený studiovým světlem na neutrálním pozadí funguje dobře. Fotka domácího mazlíčka pořízená při rovnoměrném denním světle na trávě funguje, pokud je silueta zvířete silná.

Co selhává: momentky z telefonu pořízené při smíšeném vnitřním osvětlení; fotky komprimované opakovaným sdílením přes aplikace pro zprávy; rušná pozadí, kde se motiv slévá s okolními objekty; velmi malé referenční obrázky zvětšené nad jejich původní rozlišení; skupinové fotky s více motivy; cokoliv s rozmazáním pohybu. V oblasti počítačového vidění existuje řada výzkumů — viz kanonický přehled Cannyho detektoru hran — který přesně kvantifikuje, které obrazy si uchovávají informace o hranách při zpracování. Stručně: poměr signálu k šumu záleží více než rozlišení.

Rozlišení je důležité, ale zřídka tvoří takovou překážku, jakou si lidé myslí. Fotka o rozměrech 1200×1200 pixelů se silným kontrastem se čistě převede. Fotka o rozměrech 4000×4000 pixelů s měkkým osvětlením a rušným pozadím se nepřevede. Optimalizujte nejprve kontrast; k rozlišení přistupte až poté, co je zdroj jinak dobrý.

Pokud jste stále ve fázi výběru návrhu, nikoli konverze, přehled tvůrce šablon popisuje, jak šablony zapadají do širšího pracovního postupu tetování.

Jak předzpracovat fotku před konverzí?

Těsně ořízněte na motiv, zvýšte kontrast a čistotu v základním editoru, převeďte na černobílé, odstraňte pozadí a přerozměrujte přibližně na finální rozměry šablony, než spustíte převodník.

Druhým krokem je předzpracování — část, kterou většina lidí přeskočí a která rozhoduje o tom, zda má převodník šanci. Pět malých operací v tomto pořadí vezme hraniční zdroj a učiní ho převoditelným.

Za prvé, těsně ořízněte na motiv. Cokoliv, co není součástí výsledného tetování, je šum, ve kterém se převodník bude pokoušet najít hrany. Obličej, který zaujímá 30 % rámce, vytvoří šablonu přeplněnou hranami límce, vlasů a stěny. Ořežte, dokud motiv nezaujímá zhruba 80 % rámce.

Za druhé, zvyšte kontrast. V jakémkoli základním editoru — Fotky na macOS, Snapseed na mobilu, Photopea v prohlížeči — zvyšte kontrast o 20–40 % a jasnost nebo strukturu o 10–20 %. Cílem je prohloubit stíny a rozjasnit světla tak, aby hrany byly jednoznačné. Netlačte tak daleko, aby se střední tóny zhroutily; jakmile ztratíte detail středního tónu, převodník ztratí schopnost najít jemné prvky jako kontury očí.

Za třetí, odbarveně. Šablona je monochromatická a barevné informace mátou převodník — žlutá květina na zeleném listí má vysoký barevný kontrast, ale nízký kontrast jasu, a převodník vidí pouze jas. Převeďte na černobílé před spuštěním čehokoliv dalšího. Pokud automatická konverze vypadá plochou, použijte mixér kanálů pro posílení kanálu odpovídajícího vašemu motivu (například červený kanál pro tóny pleti, modrý pro prvky nebe).

Za čtvrté, odstraňte pozadí. Bezplatné nástroje jako remove.bg nebo kouzelná hůlka Photoshopu dokáží izolovat motiv za méně než minutu. Čisté bílé pozadí zabrání převodníku kreslit linie kolem stínů nebo textury stěny, které jste v šabloně nechtěli.

Za páté, přerozměrujte na finální rozměry šablony. Pokud bude tetování čtyři palce široké při 300 DPI, váš vstup by měl mít přibližně 1200 pixelů na šířku. Konverze ve vyšším rozlišení a pak zmenšení obvykle zanechá aliasing v liniové kresbě; konverze v cílovém rozlišení produkuje čistší linie.

Chcete-li přeskočit dopředu a sami vyzkoušet nahrání, nástroj pro šablony zvládá odbarvení a zvýšení kontrastu automaticky — užitečné, když je zdroj hraniční.

Které převodníky produkují nejčistší liniovou kresbu?

Vektorové převodníky trasující hrany (jako Potrace nebo AI nástroje vyladěné pro tetovací šablony) předčí rastrové filtry, které jen prahují obraz. Nejčistší výstup pochází z nástrojů, které odlišují primární obrysy od vnitřního detailu a umožňují úpravu váhy linií.

Třetím krokem je provedení samotné konverze. Existují tři třídy nástrojů a na stejném zdroji produkují viditelně odlišné výsledky.

Třída první: rastrové filtry. Photoshopův filtr „Fotokopie“, filtry detekce hran GIMP a většina bezplatných webových nástrojů „nakresli svou fotku“. Tyto nástroje prahují obraz — cokoliv nad prahovou hodnotou jasu se stane bílým, cokoliv pod ní černým. Jsou rychlé a bezplatné, ale produkují hlučný výstup: každý prach, každý kompresní artefakt, každý stín se stane linií. Přijatelné pro rychlé koncepty, nepřijatelné pro finální šablony.

Třída druhá: vektorové trasovače. Adobe Illustrator Image Trace, Inkscape Trace Bitmap, open-source engine Potrace, na kterém jsou tyto nástroje postaveny. Tyto nástroje převádějí pixely na plynulé vektorové cesty, což znamená, že linie zůstávají čisté v jakékoli velikosti a jednotlivé cesty lze po převodu editovat. Výsledek je dramaticky čistší než rastrové filtry a výstupem je správné SVG, které tatér může škálovat na jakýkoliv rozměr tetování bez ztráty kvality. Cenou je křivka učení — musíte naladit posuvníky prahu, vyhlazení a zachování detailů, abyste dostali šablonu místo mozaiky malých cest.

Třída třetí: převodníky vyladěné pro tetování. Nástroje postavené speciálně pro práci se šablonami — včetně našeho vlastního nástroje pro šablony — aplikují heuristiky, které obecné trasovače nemají: upřednostňují kontinuální obrysy před fragmentovanými pomlčkami, potlačují jemný vnitřní šum, který by tatér stejně musel vyčistit, a produkují váhu linií odpovídající tomu, co tetovací strojek skutečně dokáže dodat. Výstup je blíže použitelné šabloně s menším počtem ručních úprav.

Bez ohledu na to, který nástroj zvolíte, test je stejný: vytiskněte šablonu ve zamýšlené velikosti tetování a podívejte se na ni z délky paže. Pokud linie čtou jako sebevědomé, kontinuální obrysy, které by tatér mohl sledovat tetovacím strojkem, máte použitelnou šablonu. Pokud vypadá jako polotón nebo mozaika odpojených fragmentů, konverze selhala a buď musíte agresivněji předzpracovat, nebo přejít na nástroj vyšší třídy.

Pokud chcete konkrétně bezplatné možnosti, než vyhodnotíte placené, přehled bezplatných nástrojů pro šablony porovnává bezplatné převodníky vedle sebe.

Jak opravit šablonu, která vyšla příliš hlučná?

Otevřete výstup ve vektorovém editoru, smažte fragmentované krátké cesty, vyhlaďte roztřesené křivky, zdůrazněte primární obrysy a odstraňte vnitřní detail, který by tatér musel vyplňovat inkoustem místo sledování linií. Většina šablon vyžaduje 10–20 minut ručního čištění.

Čtvrtým krokem je čištění. I dobrý převodník na dobře předzpracovaném zdroji produkuje výstup, který potřebuje závěrečný lidský průchod. Počítejte s deseti až dvaceti minutami editace; cokoliv rychlejšího berte jako bonus.

Za prvé, otevřete výsledek ve vektorovém editoru. Inkscape je zdarma; Affinity Designer a Illustrator jsou placené. Práce ve vektoru je pro tento krok nezbytná — potřebujete vybírat a mazat jednotlivé cesty, což je v plochém rastrovém obrázku nemožné.

Za druhé, přibližte zobrazení a smažte fragmentové cesty. Převodníky často produkují malé odpojené segmenty kolem okrajů motivu, zvláště tam, kde se stíny rozmazaly do pozadí. Na tisknuté šabloně se čtou jako šum a matou tatéra. Vyberte všechny cesty kratší než několik milimetrů a smažte je hromadně; většina editorů má možnost „vybrat podobné“ nebo filtrování podle délky, což to zrychlí.

Za třetí, vyhlaďte křivky. Převodník, který trasoval hlučnou hranu, produkuje roztřesené linie, které se klikatí, i když vypadají kontinuálně. Většina vektorových editorů má příkaz „vyhladit cestu“ nebo „zjednodušit“ — spusťte ho jemně, zachovávajíc celkový tvar ale srovnávajíc mikro-roztřesení. Přehnaný postup ztrácí charakter; nedostatečný zanechá šablonu, která vypadá neprofesionálně. Iterujte, dokud linie nevypadají záměrně.

Za čtvrté, zesil primární obrysy. Skutečné šablony tetování mají viditelnou váhu — obrys motivu je tučnější než vnitřní detail. Zvyšte šířku tahu na hlavní siluetě o 50–100 % vůči vnitřním cestám. Tato jediná změna je to, co dělá ze šablony design tetování místo pouhého obtahu.

Za páté, odstraňte nebo zjednodušte vnitřní detail, který tatér bude stejně vyplňovat inkoustem. Pokud bude část ve výsledném tetování celá černá, šablona potřebuje pouze obrys této části, ne šrafování, které tam převodník vložil. Smažte vnitřní šrafování a nechte tatérovi jasnou hranici k vyplnění.

Nakonec exportujte ve finální velikosti tetování — PDF nebo SVG pro tatéry s digitálním pracovním postupem, PNG při 300 DPI pro ty, kteří stále tisknou na termický papír. Pracovní postup na straně umělce popisuje, co tatéři preferují přijímat a jak se digitální předání liší od přenosů na termický papír.

Příprava fotky × převodník × výstup × čas čištění

váha linie — Vizuální tloušťka tahu v návrhu tetování nebo šabloně, měřená relativně k celkovému měřítku kusu. Různá váha linií — tučnější na obrysech, lehčí na vnitřním detailu — dodává tetování hloubku a čitelnost ve velikosti, ve které bude skutečně nošeno.