Jak psát prompt pro AI generátor tetování: praktická příručka

Psaní promptu do AI pro tetování je blíže ke psaní dobrého zadání než k zadávání vyhledávacího dotazu. Nejprve námět, pak styl, pak detaily — a jedna disciplinovaná změna na iteraci. Dostanete-li pořadí správně, model vám jde naproti.

Jak strukturovat textový prompt pro generátor tetování?

Nejprve námět, pak styl, pak detaily. „Jeřáb, fine-line, jednojehlový, negativní prostor, bez stínování” dává modelu mnohem více, s čím pracovat, než „cool ptáček na tetování.” Pojmenujte, co je důležité; mlčte o tom, co není.

Začněte psaním námětu konkrétními podstatnými jmény. „Jeřáb,” „kompas,” „had,” „pivoňka” — jednotné číslo, konkrétní a jednoznačné. Vágní náměty („něco s přírodní tematikou”) nutí model hádat a jeho odhady jsou ze své podstaty průměrné. Pokud dílo zahrnuje dva prvky, pojmenujte oba a jak spolu souvisí: „jeřáb a větev broskvovníku, jeřáb sedí na větvi.”

Dale pojmenujte styl jako uznanou tradici. „Americké tradiční,” „neo-tradiční,” „fine-line,” „blackwork,” „dřevoryt,” „rytina,” „akvarel,” „japonský irezumi.” Tato slova nesou celou vizuální gramatiku, které model již rozumí — váhu obrysu, paletu, konvenci stínování, kompoziční zvyky. Jedno slovo stylu udělá více práce než deset popisných přídavných jmen.

Nakonec přidejte pouze detaily, které jsou pro vás důležité, a mlčte o ostatních. Pokud záleží na tloušťce linie, řekněte „výrazná linie” nebo „jednojehlová fine-line.” Pokud vám záleží na prázdném prostoru, explicitně říkejte „negativní prostor.” Pokud chcete konkrétní kompozici, popisujte ji prostorově: „centrovaná,” „proudící diagonálně,” „obtočená kolem.” Přeskočte obecná pochvalná slova — „krásná,” „úžasná,” „epická” — která modelu nic neříkají. Průvodce pro psaní promptů od Anthropic na docs.anthropic.com je psán pro textové modely, ale základní disciplína — konkrétní místo vágního, hmotné místo abstraktního, strukturované místo volného — se přímo přenáší.

Jaké vstupy fungují nejlépe při začínání z fotografie?

Čistá, dobře osvětlená fotografie s neutrálním pozadím části těla, kam chcete tetování — nebo čistý referenční obrázek námětu, který chcete stylizovat. Vyhněte se přeplněnému pozadí, tvrdým stínům a fotkám, kde je část těla částečně zakrytá.

Existují dvě odlišné úlohy „fotovstupu” a pravidla se liší. První je kondicionování fotografií těla: nahrajete fotografii svého předloktí, žebří nebo zad a generátor přizpůsobí design dané anatomii. Pro tuto úlohu musí fotografie být pro model čitelná. Rovnoměrné, jemné osvětlení překoná tvrdé sluneční světlo. Neutrální zeď za vámi překoná rušnou místnost. Část těla by měla vyplnit většinu rámce, v uvolněné poloze, bez prstenů, hodinek nebo rukávů ořezávajících okraje. Model využívá hloubkové a hranové signály k obalení designu správně, takže jakýkoliv vizuální šum zakrývající tyto signály snižuje kvalitu výstupu.

Druhou úlohou je kondicionování referenčním obrázkem: nahrajete fotografii objektu, zvířete, rostliny nebo stávajícího umění jako vizuální zdroj pro nové tetování. Zde platí jiné pravidlo — obrázek by měl izolovat námět. Jedna pivoňka na bílém pozadí dává modelu čistý tvar ke stylizaci. Pivoňka v přeplněné zahradě dává modelu sto konkurujících si námětů a nemůžete předvídat, na který se zaměří.

Skicové vstupy sedí uprostřed. Volná perokresba kompozice, kterou chcete, byť hrubá, dává modelu silnou kostru, do níž se může obléknout vámi zvoleným stylem — „vyrenderuj tuto skicu jako fine-line blackwork.” To je často nejrychlejší způsob, jak získat generaci odpovídající obrazu ve vaší hlavě, protože jste již předem vyřešili kompozici.

Jak iterovat na vygenerovaném designu bez ztráty nálady?

Měňte jednu proměnnou na iteraci a zamykejte seed, pokud to systém podporuje. Stejný seed plus jedna změna promptu izoluje přesně to, co každé slovo dělá. Hromadné změny ničí vaši schopnost učit se z výsledku.

Iterace je místo, kde většina lidí ztratí kontrolu nad designem. Pokušení je přepsat celý prompt pokaždé, když se vám výsledek nelíbí, což znamená, že každá nová generace začíná od nuly a nemůžete říci, co se změnilo kvůli vaší úpravě versus co se změnilo kvůli náhodné hodnotě. Disciplína to řeší. Najděte jednu generaci, která se vám obecně líbí, zapište si její seed (každý seriózní nástroj ho zveřejňuje), a od tohoto bodu dál měňte vždy přesně jednu věc na iteraci.

Doporučujeme konzervativní sekvenci. Nejprve zamkněte kompozici: stejný seed, stejný prompt, vygenerujte několik variací pro potvrzení, že rozložení je to, co chcete. Zadruhé upravte styl: změňte slovo stylu, nechejte vše ostatní konstantní, sledujte, jak stejný nápad vypadá jako blackwork versus neo-traditional. Zatřetí zpřesňujte detaily: tloušťku linie, hustotu, negativní prostor, paletu. Každý krok staví na předchozím a uchováváte části, které se vám líbí.

Když výsledek odbočí od nálady, kterou jste chtěli, opravou je téměř vždy vrátit se k poslednímu seedu, který se cítil správně, a změnit méně. „Přidej měsíc,” nikoli „předělej s měsícem, dramatickým pozadím, více stínování a pruhou.” Druhou disciplínou je uchovat si oblíbené generace průběžně — nikdy nemažte, vždy archivujte. Jediná nejdražší chyba v promptingu je vygenerovat něco perfektního, neuložit seed a nikdy to nezreprodukovat.

Jaké chyby v psaní promptů produkují nepoužitelný výstup tetování?

Posuzování první generace, přeplnění promptu, vágní podstatná jména námětu, chybějící slova stylu a změna pěti věcí najednou. Každá z těchto chyb poráží buď schopnost modelu interpretovat vás, nebo vaši schopnost učit se z toho, co přijde zpět.

Nejčastější chyba je zacházet s první generací jako s verdiktem. První výsledek je výchozí bod, nikoli referendum o nápadu. Difuzní modely jsou stochastické — stejný prompt, nový seed, jiný obrázek. Vygenerujte alespoň čtyři až osm variací, než rozhodnete, zda daný směr funguje, a nikdy neopouštějte prompt po jediném pokusu.

Druhou chybou je přeplnění. Prompt, který pojmenuje dvacet vizuálních vlastností, tři styly, dvě kompozice a náladu, skončí tím, že modelu dáte tolik konkurujících signálů, že musí většinu z nich zahodit. Výsledkem je generace, která nesplní žádné vaše omezení. Oseřte prompt na tři věci, které skutečně záleží — námět, styl, jeden nebo dva detaily — a nechejte model, ať zvládne zbytek. Podrobný neznamená konkrétní.

Třetí skupina chyb se týká vágnosti námětu a stylu. „Cool nápad na tetování” nedává modelu nic, od čeho by se odrazil; „kapr koi plující nahoru, neo-traditional, výrazný obrys” mu dává vše. Chybějící slova stylu jsou zvláště nákladná, protože model se vrátí k tomu, jak vypadá průměr jeho tréninkových dat — obvykle generická poloRealistická ilustrace, která nepůsobí jako tetování. Nakonec chyba iterace: změna pěti proměnných mezi generacemi znamená, že nemůžete přičíst žádné zlepšení (ani zhoršení) žádné konkrétní úpravě, díky čemuž celé cvičení připomíná hrací automat místo designového procesu.

Vzor promptu × typ vstupu × očekávaná kvalita výstupu

prompt (zadání) — Textová instrukce (a případné kondicionující obrázky), která říká generativnímu modelu, co má vytvořit. Pro generátory tetování je dobrý prompt strukturované zadání — námět, styl, klíčové detaily — nikoli vyhledávací dotaz ani seznam přání.