Tatuoinnin sijoitteluopas: mihin ottaa ensimmäinen tatuointi

Sijoittelu on päätös, jonka ensikertalainen aliarvioi useimmin. Suunnitelma on sinun; kehon alue päättää, kuinka näkyvä se on, kuinka paljon se sattuu, miten se ikääntyy ja lukeeko valitsemasi tyyli edes kyseisessä koossa kyseisessä paikassa.

Miten punnitset näkyvyyttä suhteessa hienotunteisuuteen sijoittelua valittaessa?

Päätä ensin, pitäisikö tatuoinnin näkyä lyhythihaisessa paidassa, piiloutua minkä tahansa vaatteen alle, vai jotain siltä väliltä. Tämä yksi valinta eliminoi suurimman osan kehosta ja muuttaa sijoittelun avoimesta kysymyksestä lyhyeksi listaksi.

Näkyvyys on ura- ja elämäntyylipäätös ennen kuin se on esteettinen. Käsivarret, kädet, kaula ja kasvot näkyvät lähes missä tahansa yhteydessä — ne näkyvät jokaisessa työvalokuvassa, jokaisessa videopuhelussa, jokaisessa passintarkistuksessa. Yläolkavarsi, reisi, kylkiluut, selkä ja rinta ovat oletuksena yksityisiä ja näkyvät vain, kun itse valitset niin. Ranteet ja nilkat ovat puolivälissä: kellon tai sukan peittäminä, paljaina t-paidassa.

Aloita listaamalla kolme yhteyttä, joissa tatuointi useimmin elää — työ, kuntosali, rantäloma — ja kysy, missä näistä haluat sen olevan. Tatuointi, jonka täytyy piilottaa kahdessa kolmesta yhteydestä, kuluttaa sinua nopeammin kuin itse suunnitelma ikääntyy.

Toinen huomioon otettava seikka on päätöksen peruutettavuus. Käsi- ja kaulatatuointeja kutsutaan joskus "työnpysäyttäjiksi" syystä: ne poistavat vaihtoehtoja, joita et ehkä vielä tiedä haluavasi. Useimmat kokeneet taiteilijat pyytävät ensikertalaista järjestämään suunnittelupäätökset ja laittamaan näkyvyyden viimeiseksi, ei ensimmäiseksi — koska kun olet varma suunnitelmasta ja koosta, sijoittelu, joka sopii todelliseen elämääsi, usein valitsee itsensä.

Käytä virtuaalista tatuointikokeilua sijoittelun esikatsomiseen ennen varaamista. Suunnitelman näkeminen todellisessa koossa omalla käsivarrellasi tai kylkiluillasi on nopein tapa tietää, tuntuuko "näkyvä" yhä oikealta, kun se ei enää ole hypoteettinen.

Yksi viimeinen näkökulma: ihmiset, joiden kanssa vietät aikaa. Tatuointi, joka on yksityinen töissä, saattaa olla näkyvä joka päivä kotona, kuntosalilla tai suhteessa. Näkyvyys ei ole binaarinen; se on asteikko, joka vaihtelee tilanteen mukaan. Kyynärvarsi vs. yläolkavarsi -päätös riippuu usein siitä, minkä version itsestäsi haluat tatuoinnin olevan osa oletuksena — julkisen vai sen, jonka vain läheiset näkevät. Väärää vastausta ei ole, mutta kysymys kannattaa esittää ennen kuin neula tekee.

Mitkä kehon alueet sattuvat eniten ja vähiten tatuoinnissa?

Kipu seuraa hermotiheyttä ja kuinka lähellä neula on luuta. Kylkiluut, rintalasta, selkäranka, kädet, jalat ja sisempi yläolkavarsi sattuvat eniten. Ulkoinen reisi, ulkoinen yläolkavarsi, pohje ja kyynärvarsi ovat sietettävimpiä.

Kipu on todellista, mutta se on myös lyhytkestoista ja sijoittuu tatuoinnin pitkäaikaisessa kokemuksessa alemmaksi kuin useimmat ensikertalaiset odottavat. Silti kartan tunteminen on tärkeää, koska kuuden tunnin istunto kylkiluilla on eri sitoutuminen kuin kahden tunnin istunto kyynärvarressa.

Korkean kivun alueilla on kolme yhteistä piirrettä: ohut iho, tiheät hermopäätteet ja luu suoraan alla. Kylkiluut ja rintalasta täyttävät kaikki kolme. Kädet, jalat, sisempi nilkka ja selkäranka ovat samankaltaisia. Sisempi olkapää ja polvitaipeen takaosa sattuvat, koska iho on ohut ja alue on hermorikas, vaikka alla ei ole luuta. Ihon hermottumisen kattava anatominen viittaus on saatavilla osoitteesta NCBI StatPearls, jos haluat taustalla olevan fysiologian.

Matalin kipualueet ovat lihasrikkaat, hyvin pehmustetut kehon osat: ulkoinen reisi, ulkoinen yläolkavarsi, pohje ja kyynärvarren lihaksinen osa. Nämä ovat myös alueita, joita useimmat taiteilijat suosittelevat ensimmäisiin tatuointeihin, eikä se ole sattuma — ne antavat sinun keskittyä tatuoinnin ottamisen kokemukseen eikä sen kestämiseen.

Kiputoleranssi on henkilökohtainen ja osittain unen, ruoan ja nesteytyksen funktio 24 tunnissa ennen varausta. Se on harvoin ratkaiseva tekijä sijoittelussa, mutta jos olet hermostunut, kyynärvarsi tai ulkoisen reiden kohta ensimmäiselle tatuoinnille poistaa yhden muuttujan päivästä, jossa niitä on kylliksi muutenkin.

Keston intensiteetti on yhtä tärkeää kuin itse kipu. Kahden tunnin istunto kylkiluilla on sietettävä useimmille ihmisille; kuuden tunnin istunto samalla alueella kokeilee lähes jokaista. Jos sinulla on mielessä suunnitelma, joka vie viisi tuntia tai enemmän, sijoittelupäätöksessä pitäisi ottaa huomioon, voitko istua paikallasi istunnon toisella puoliskolla, ei vain se, tuntuuko ensimmäiset kolmekymmentä minuuttia hallittavilta.

Miten sijoittelu vaikuttaa tatuoinnin ikääntymiseen ajan myötä?

Iho, joka liikkuu, venyy tai altistuu paljon auringolle, ikäännyttää tatuointeja nopeammin. Kädet, jalat, sisähuuli ja sormien sivut sumentuvat nopeimmin; ulkoinen reisi, yläolkavarsi, selkä ja rinta säilyttävät yksityiskohdat pisimpään.

Tatuointi ikääntyy kahdella tavalla: muste itsessään haalistuu ja siirtyy, ja sen ympärillä oleva iho muuttaa muotoaan. Molempia vaikuttaa suuresti se, mihin kehon osaan suunnitelma laitetaan.

Hankaus on ensimmäinen vihollinen. Kädet, sormien sivut, jalkojen päälliset ja sisähuuli ovat jatkuvassa kosketuksessa pintoihin, kenkiin tai muuhun ihoon, ja ne uusivat ja regeneroivat aggressiivisemmin kuin muu keho. Ohutviivat näillä alueilla sumentuvat muutamassa vuodessa ja tarvitsevat usein kosmeettista korjausta viidenneksi vuodeksi. Aurinko on toinen vihollinen: kaikki altistunut alue ilman johdonmukaista aurinkosuojaa menettää kontrastin tasaisesti vuosikymmenessä, ja musta muste siirtyy lopulta siniharmaksi.

Liike ja venyminen ovat kolmas tekijä. Alueet, jotka taipuvat merkittävästi — kyynärtaipeen sisäosa, polvitaipeen takaosa, alavatsa — voivat vääristää tatuoinnin geometriaa, erityisesti jos kehon koostumus muuttuu. Raskaus, merkittävä painonmuutos ja lihasmassan kasvu vaikuttavat sijoittelupäätöksiin enemmän kuin useimmat ensikertalaiset harkitsevat.

Parhaiten ikääntyvät alueet, jotka pysyvät suhteellisen paikoillaan, pysyvät peitettyinä ja joilla on paksumpi iho: ulkoinen yläolkavarsi, ulkoinen reisi, yläselkä ja rinta. Tatuointi sijoitettuna sinne asianmukaisella jälkihoidolla säilyttää yksityiskohdat vuosikymmeniä. Jos haluat ohutviivoja tai pientä tekstiä, nämä neljä aluetta ovat varma valinta. Jos rakastat käsiäsi ja hyväksyt, että tatuointi tarvitsee huoltoa, se on myös oikeutettu valinta — tee se vain silmät auki.

Musteen väri on vuorovaikutuksessa sijoittelun kanssa myös. Musta kestää pisimpään millä tahansa alueella; punaiset ja keltaiset haalistuvat nopeimmin, erityisesti auringolle altistuneilla alueilla; pastellit ja pehmeä vesiväripaletti ikääntyvät epätasaisesti lähes kaikkialla. Jos haluat värin kestävän kyynärvarressa tai kädessä, kaksinkertaista aurinkosuoja ja odota kosmeettista korjausta noin seitsemäntenä vuotena.

Minkä kokoiset ja tyylilliset suunnitelmat imartelevat kutakin kehon aluetta?

Koon tulisi seurata alueen luonnollista muotoa, ei taistella sitä vastaan. Pitkät kapeat suunnitelmat sopivat kyynärvarsiin ja selkärangalle; pyöreät suunnitelmat sopivat hartioihin ja reisiin; kylkiluut ja kylkiluu-lantioalue suosivat pystysuoria tai kaarevia sommitelmia.

Jokaisella kehon alueella on luonnollinen "kehys" — muoto, jota se haluaa täyttää. Kyynärvarret, pohkeet ja selkäranka ovat pitkiä suorakulmioita ja palkitsevat pystysuuntaisia sommitelmia: käärmeet, tikkarit, tekstisarakkeet, kasvitieteelliset varret. Hartiat ja ulkoiset reidet ovat likimain ympyrämäisiä ja sopivat mandalioille, ruusuille, eläimille, jotka ovat kietoutuneet itseensä, ja muihin suljettuihin sommitelmiin. Kylkiluut ja kylki-lantioalue ovat pitkiä ja kaarevia ja kutsuvat suunnitelmia, jotka seuraavat kehon linjaa — virtaavat kukat, lohikäärmeet, kirjoitukset, jotka kiertävät.

Tyyli on vuorovaikutuksessa alueen kanssa tavoin, joita on helppo aliarvioida. Ohutviiva ja single-needle tarvitsevat anteeksiantavaa ihoa ja minimaalista liikettä ikääntyäkseen hyvin, minkä vuoksi niin paljon siitä elää kyynärvarressa tai yläolkavarren alueella. Rohkea perinteinen ja neo-perinteinen käsittelevät vääristymää paremmin ja selviävät reisien tai kylkiluiden kaltaisilla alueilla, kun keho muuttuu. Raskas blackwork vaatii tilaa — se ylikuormittaa pieniä alueita ja alkaa näyttää selkäpuoliselle, käsivarrelle tai selkapaneelille.

Koko on ansa, johon useimmat ensikertalaiset putoavat. Ranteen tatuointi tulostettuna 4 cm:iin paperille näyttää pieneltä todellisessa ranteessa; sama suunnitelma 9 cm:ssä näyttää tasapainoiselta. Käytä tatuoinnin kokoopasta suunnitelman koon sovittamiseen kehon osaan ennen varaamista.

Pika-oikotie on lakata valitsemasta abstraktisti. Laita todellinen suunnitelma todelliselle alueelle todellisessa koossa. Sitten tuomitse.

Yksi aluekohtainen huomio lisää: symmetria. Rinta, rintalasta, alaselkä ja selkärangan keskiosa sopivat kaikki symmetrisiin sommitelmiin, koska keho itsessään on likimain symmetrinen keskilinjaa pitkin. Epäsymmetriset suunnitelmat näillä alueilla näyttävät yleensä väärään sijoitetuilta riippumatta siitä, kuinka hyvä taideteos on. Sitä vastoin ulkoinen reisi, ulkoinen käsivarsi ja hartiakorkki näyttävät paremmilta epäsymmetrisillä tai virtaavilla sommitelmilla, koska ne kaareutuvat pois keskilinjalta.

Kehon alue × kipu × ikääntyminen × näkyvyys × tyylisopivuus

palmaarinen sijoittelu — Tatuoinnit, jotka sijoitetaan käden, sormien tai ranteen sisäpintaan — kämmentä kohti olevalle puolelle. Iho siellä on paksumpaa ja uusiutuu aggressiivisemmin, joten palmaarinen muste sumenee ja haalistuu nopeammin kuin millään muulla alueella.