Uuden tatuoinnin hilseily: mitä tehdä — wizard.tattoo

Useimmat uudet tatuoinnit näyttävät huonommilta ennen kuin ne näyttävät valmiilta. Hilseily, kevyet ruvet, kutina jota ei saa raaputtaa — nämä ovat yleensä normaaleja. Tehtävä paranemisen puolivälissä on erottaa rutiiniomaiset oudot asiat niistä harvoista oireista, jotka todella vaativat huomiota.

Mitkä paranemisen puolivälin oireet ovat normaaleja vs. huolestuttavia?

Kevyt hilseileminen, himmeys, lievä kutina ja pienet tasaiset ruvet ovat tavallisia paranemisen puolivälissä. Leviävä punoitus, lämmin iho, paksu keltainen tai vihreä erite, turvotus joka kasvaa päivän kolmen jälkeen, kuume tai punaiset raidat tatuoinnista poispäin vaativat lääkäriä, ei keskustelupalstaa.

Paraneminen tapahtuu päällekkäisissä vaiheissa eikä siisteinä askelina. Ensimmäiset muutamat päivät ovat tulehduksellisia: tatuointi tuntuu lämpimältä, aralta ja lievästi turvonneelta, koska keho käsittelee tuoretta traumaa täsmälleen samoin kuin mitä tahansa muuta pintahaavaa. Kirkas tai hieman samea plasma-valumat ensimmäisinä 24–48 tuntina ovat odotettavissa — se on neste, josta ruvet muodostuvat, ja ohut kerros sitä on normaalia.

Karkeasti päivästä kolme päivään neljätoista pinta alkaa hilseillä. Rikottu iho, johon pigmentti talletettiin, irtoaa, ja mitä hilseilee näyttää hälyttävästi tatuoinnilta, koska ulompaan kuolleeseen kerrokseen loukkuun jääneet pienet pigmenttimäärät lähtevät sen mukana. Alla oleva tatuointi on edelleen siellä. Se näyttää usein pilviseltä, maidonvalkoiselta tai himmeältä tässä ikkunassa — jota joskus kutsutaan tatuoinnin paranemisvaiheiden "matta-vaiheeksi" — ja terävöityy asteittain uuden epidermiksen kypsyessä seuraavien viikkojen aikana.

Huolestuttavat oireet eroavat tyypiltään, eivät vain asteeltaan. Punoitus, joka levenee eikä häivy, kuumuus joka kasvaa päivän kolmen jälkeen, turvotus joka pahenee eikä helpotu, paksu värillinen erite, paha haju, kuume, vilunväristykset tai punaiset linjat, jotka liikkuvat tatuoinnista sydäntä kohti, ovat infektio-oireita. Julkiset terveyselimet, kuten Amerikkalainen dermatologiayhdistys, pitävät näitä syinä hakea sairaanhoitoa eikä odottaa ja katsoa. Tatuointi, joka on kivuliaampaa päivänä viisi kuin päivänä kaksi, kertoo sinulle jotain. Samoin sellainen, joka pitää sinut hereillä yöllä sykkimisellä lievän säryn sijaan.

Miten hilseilyä ja rupeutumista hoidetaan turvallisesti?

Jätä se rauhaan. Pese varovasti hajusteettomalla saippualla ja haalealla vedellä, taputellen kuivaksi, ja levitä ohut hajusteeton kosteusvoide kaksi kolme kertaa päivässä. Älä nypi, kuori, raaputa, liota, hankaa tai aja. Nypiminen vetää musteen ruven mukana ulos ja jättää alueita, jotka tarvitsevat lisätäytön.

Yksittäinen suurimman vaikutuksen sääntö paranemisen puolivälissä on pidättyvyys. Irtoava iho haluaa irrota omalla aikataulullaan, ja jokainen ennenaikaisesti poisnypitty hiutale on pieni pala tatuointia, joka lähtee sen mukana. Nypiminen on yleisin syy siihen, että valmis tatuointi näyttää täpläiseltä kuuden viikon kuluttua — ja korjaus on lähes aina lisätäyttöaika, joka olisi voitu välttää pitämällä kädet erossa.

Pidä pesemisrutiini tylsänä. Haalea juokseva vesi, pieni määrä mietoa hajusteisinta saippuaa, vain sormienpäillä — ei pesuliinoja, ei pesuhansikkaita, ei hankaavaa liikettä. Huuhdo kunnes saippua on täysin poissa, sitten taputtele kuivaksi puhtaalla paperinenäliinalla tai anna kuivua ilmassa. Kosteusvoide levitetään ohuena kerroksena: tarpeeksi pitämään iho joustavana, ei niin paljon, että se jää märäksi pinnalle, mikä pehmentää rupeja ja houkuttelee ne irti varhain. Perusrutiini on esitetty tatuoinnin jälkihoitoprotokollassa, jota useimmat taiteilijat suosittelevat.

Vältä kaikkea, mikä pitkittää tai pahentaa haavaa. Liottaminen — kylvyt, uima-altaat, porealtaat, meri — antaa bakteereille pitkän kontaktiajan rikkoontuneen ihon kanssa. Suora aurinko haalistaa parantuvan musteen ja polttaa ohuen uuden epidermiksen. Tiukat vaatteet, kuntosalikitkaus, hikoileminen kankaan alla ja lemmikkieläimet, jotka nukkuvat alueella, tuovat kaikki mekaanista ärsytystä tai saastumista. Tylsä versio paranemisesta on se, joka tuottaa terävimmän valmiin tatuoinnin.

Miten erottat kutinan infektiosta?

Paranemiskutina on pinnallista, lyhytaikaista, tulee ja menee, ja häipyy viilentämällä tai kosteuttamalla. Infektiokutina yhdistyy muihin oireisiin: leviävä punoitus, lämpö, turvotus, voimistuva kipu tai erite, joka ei ole ohutta ja kirkasta. Pelkkä kutina on kunnossa; kutina ja toinen oire saa sinut hälyttymään.

Kutina on huipussaan hilseilyvaiheessa, koska hermosto lukee uuden kudoksen muodostumisen jonakin, mitä raaputtaa. Tunne on todellinen ja joskus mielettömän voimakas, mutta se on pintailmiö: se istuu ihon päällä, se siirtyy paikasta toiseen ja reagoi kylmiin kääreihin tai tuoreeseen ohueen kerrokseen hajusteetonta kosteuttajaa. Puhdas kämmenpohja kevyesti tatuoinnin päälle painettuna kolmeksikymmeneksi sekunniksi yleensä rauhoittaa sen rikkomatta ihoa. Läpsiminen on kansanlääke, joka enimmäkseen vain sattuu; viilennä ja kostuta sen sijaan.

Infektio on malli, ei yksittäinen tunne. Kliininen kirjallisuus, kuten yleiset haavanhoito-ohjeet lähteistä kuten Yhdysvaltain tartuntatautikeskus, pitää infektiota kokonaisuutena: kipu, joka kasvaa odotetun aikataulun yli, kuumuus joka kasvaa, punoitus joka laajenee tatuoinnin rajojen yli, turvotus joka kasvaa, erite joka paksuuntuu tai muuttaa väriä, haju ja systeemiset oireet kuten kuume tai väsymys. Kaksi niistä yhdessä on syy tulla tutkituksi.

Allergiset reaktiot näyttävät jälleen erilaisilta. Ne ovat yleensä voimakkaasti kutiavia, usein kohoavia, joskus rajattuna yhteen pigmenttiväriin (punainen on historiallinen syyllinen), ja voivat ilmaantua viikkoja tai kuukausia tatuoinnin teknisen paranemisen jälkeen. Pysyvä kutina yhdessä värissä kauan paranemisen jälkeen on ihotautilääkärin asia, ei jälkihoitoasia.

Milloin pitäisi mennä lääkärille parantuvan tatuoinnin takia?

Mene heti kuumeen, vilunväristysten, punaisten raitojen tatuoinnista, nopeasti leviävän punoituksen, vakavan tai pahentuvan kivun tai paksun värillisen eritteen kohdalla. Mene päivän sisällä turvotuksen kasvaessa päivän kolmen jälkeen, matalan asteen kuumeen, ihottuman ääriviivojen ulkopuolella tai oireiden jatkuessa ensimmäiselle viikolle.

Tatuointien ihoinfektiot ovat epäyleisiä mutta eivät harvinaisia, ja infektio varhain saatuna maksaa suun kautta otettavan antibioottikuurin, kun taas myöhään saatuna hinta voi olla sairaalahoito. Tuo epäsymmetria on koko argumentti alhaiselle kynnykselle soittaa. Ensiapu, perusterveydenhuolto tai ihotautilääkäri ovat kaikki kohtuullisia ensimmäisiä pistäytymispaikkoja; taiteilija, joka teki tatuoinnin, on hyvä tietolähde mutta ei ole terveydenhuollon ammattilainen eikä voi määrätä lääkkeitä.

Realistinen aikajana on tärkeä tässä. Tatuoinnin pinta näyttää yleensä sulkeutuneelta kahden kolmen viikon sisällä, mutta syvemmät kerrokset jatkavat uudelleenmuovautumista neljästä kuuteen viikkoa tai pidempään — käsitelty yksityiskohtaisemmin kuinka kauan tatuoinnin paraneminen kestää -erittelyssä. Lievä kuivuus, ajoittainen hilseily ja satunnainen kutina siinä ikkunassa ovat normaaleja. Mikä ei ole normaalia on tatuointi, joka pahenee eikä parane ensimmäisen viikon jälkeen. Kulku on yksittäisin hyödyllisin tietopiste: joka päivä hieman paraneva tatuointi paranee; päivä päivältä paheneva pyytää apua.

Tuo puhelinvalokuvan aikajana mukanasi vastaanotolle, jos pystyt. Lääkäri, joka päättää, leviääkö punoitus, hyötyy valtavasti nähdessään saman tatuoinnin päivänä kolme ja päivänä seitsemän rinnakkain. Valokuvaa samanlaisessa valossa, samalta etäisyydeltä, ilman suodattimia.

Oireiden triaasin: normaali vs. tarkkailtava vs. mene lääkäriin

tatuoinnin rupeutuminen — Ohuet, tummat, tasaiset kuoret, jotka muodostuvat parantuvan tatuoinnin päälle, kun plasma kuivuu pinnalla. Kevyt rupeutuminen on normaalia karkeasti päivien kolme ja kymmenen välillä; paksut, kohoavat ruvet erityisesti eritteen kanssa eivät ole.