Ako zadávať príkazy AI na tvorbu tetovaní: praktický návod

Zadávanie príkazu AI generátoru tetovaní sa viac podobá na písanie zadania pre dizajnéra než na vyhľadávanie v Google. Najprv motív, potom štýl, nakoniec detaily — a jedna premyslená zmena na každú iteráciu. Keď dodržíte poradie, model vám príde v ústrety.

Ako správne zostaviť textový príkaz pre generátor tetovaní?

Najprv motív, potom štýl, nakoniec detaily. „Žeriav, fine-line, single needle, negatívny priestor, bez tieňovania” dá modelu oveľa viac ako „cool tetovanie vtáka”. Pomenujte, čo je dôležité; na zvyšku nezáleží.

Začnite motívom vyjadrený konkrétnym podstatným menom. „Žeriav,” „kompas,” „had,” „pivónia” — v jednotnom čísle, presne a jednoznačne. Vágne motívy („niečo z prírody”) núti model hádať a jeho odhady sú zo svojej podstaty priemerné. Ak chcete dve prvky, pomenujte oba a ich vzájomný vzťah: „žeriav a broskyňová vetva, žeriav sedí na vetve”.

Ďalej uveďte štýl ako uznávanú tradíciu. „American traditional,” „neo-traditional,” „fine-line,” „blackwork,” „woodblock,” „watercolor,” „japonský irezumi.” Tieto pojmy nesú celú vizuálnu gramatiku, ktorú model pozná — hrúbka kontúr, paleta, spôsob tieňovania, kompozičné zvyklosti. Jedno slovo štýlu spraví viac práce než desať opisných prídavných mien.

Na záver pridajte len detaily, ktoré sú pre vás skutočne podstatné, a ostatné nechajte na model. Ak záleží na hrúbke línií, povedzte „tučné kontúry” alebo „single-needle fine-line”. Ak vám záleží na prázdnom priestore, explicitne napíšte „negatívny priestor”. Ak chcete konkrétnu kompozíciu, opíšte ju priestorovo: „centrovaný,” „diagonálne plynúci,” „obtočený okolo.” Vynechajte obecné kladné prívlastky — „krásny,” „úžasný,” „epický” — ktoré modelu nič nehovoria. Pre samotný engine, ktorý stojí za vašimi slovami, náš článok o tom, ako fungujú AI generátory tetovaní, vysvetľuje celý postup spracovania.

Aké vstupné fotografie fungujú najlepšie?

Čistá, dobre osvetlená fotografia s neutrálnym pozadím miesta tela, na ktoré chcete tetovanie — alebo zreteľný referenčný obrázok motívu, ktorý chcete štylizovať. Vyhnite sa preplneným pozadiam, prudkým tieňom a fotkám, kde je časť tela zakrytá.

Existujú dve odlišné funkcie fotografie na vstupe a pravidlá pre každú z nich sú iné. Prvá je podmieňovanie fotografiou tela: nahráte fotku predlaktia, rebrového oblúka alebo chrbta a generátor prispôsobí návrh tejto anatómii. Na to musí byť fotografia čitateľná pre model. Rovnomerné, mäkké osvetlenie je lepšie ako priame slnko. Neutrálna stena za vami je lepšia než rušná miestnosť. Časť tela by mala vyplniť väčšinu záberu, v pokojnej polohe, bez prsteňov, hodiniek ani rukávov, ktoré by orezávali okraj. Model využíva hĺbku a kontúry na správne obtočenie návrhu, takže akýkoľvek vizuálny šum, ktorý tieto informácie zakrýva, zhoršuje výsledok.

Druhou funkciou je podmieňovanie referenčným obrázkom: nahráte fotku objektu, zvieraťa, rastliny alebo existujúceho diela ako vizuálny zdroj pre nové tetovanie. Tu platí iné pravidlo — obrázok by mal izolovať motív. Jedna pivónia na bielom pozadí dáva modelu čistý tvar na štylizáciu. Pivónia v preplnenom záhone dáva modelu sto konkurenčných motívov a nemôžete predvídať, ktorý si vyberie.

Skicové vstupy stoja niekde uprostred. Voľná perokresba zamýšľanej kompozície, aj keď hrubá, dáva modelu pevnú kostru, ktorú môže obliecť do vami zvoleného štýlu — „vyrenderuj túto skicu ako fine-line blackwork.” To je často najrýchlejší spôsob, ako dosiahnuť generáciu, ktorá zodpovedá obrázku vo vašej hlave, pretože ste kompozíciu už vopred vyriešili. Náš sprievodca DIY dizajnovým postupom ukazuje, ako sa skica a AI dopĺňajú v kompletnom dizajnovom cykle.

Ako iterovať na vygenerovanom návrhu bez straty správneho pocitu?

Meňte jednu premennú na iteráciu a zafixujte seed, ak to systém podporuje. Ten istý seed plus jedna zmena príkazu presne izoluje, čo každé slovo robí. Hromadné zmeny znemožňujú učenie sa z výsledku.

Práve pri iterácii väčšina ľudí stráca kontrolu nad návrhom. Pokušenie je prepisovať celý príkaz pri každom nevyhovujúcom výsledku — to znamená, že každá nová generácia začína od nuly a nedá sa zistiť, čo sa zmenilo kvôli vašej úprave a čo kvôli náhodnému seedu. Disciplína to rieši. Nájdite generáciu, ktorá sa vám celkovo páči, zapíšte si jej seed (každý seriózny nástroj ho zobrazuje) a odtiaľ meňte vždy presne jednu vec.

Odporúčaný postup je konzervatívny. Najprv zaistite kompozíciu: ten istý seed, ten istý príkaz, vygenerujte niekoľko variácií, aby ste potvrdili, že rozloženie je to, čo chcete. Potom upravte štýl: zmeňte slovo štýlu, všetko ostatné nechajte konštantné a sledujte, ako rovnaká myšlienka vyznie ako blackwork oproti neo-traditional. Nakoniec spresňujte detaily: hrúbku línií, hustotu, negatívny priestor, paletu. Každý krok stavia na predchádzajúcom a zachovávate časti, ktoré sa vám páčia.

Keď výsledok stráca požadovaný pocit, riešením je takmer vždy vrátiť sa k poslednému seedu, ktorý sa zdal správny, a meniť menej. „Pridaj mesiac,” nie „prerob s mesiacom, dramatickým pozadím, viac tieňovania a banner.” Ďalšou disciplínou je archivovanie obľúbených generácií priebežne — nikdy nemažte, vždy archivujte. Najdrahšia prompting chyba je vygenerovať niečo perfektné, neuložiť seed a nikdy to nezopakovať. Pre väčší obraz o tom, ako to celé zapadá do cesty od nápadu po atrament, pozrite si preklad konceptu na tetovanie.

Aké chyby v zadávaní príkazov vedú k nepoužiteľnému výstupu?

Posudzovanie prvej generácie, preplnenie príkazu, vágne názvy motívov, chýbajúce slová štýlu a päť zmien naraz. Každá z týchto chýb buď bráni modelu správne vás interpretovať, alebo vám neumožňuje učiť sa z výsledku.

Najčastejšia chyba je brať prvú generáciu ako verdikt. Prvý výsledok je východiskový bod, nie referendum o nápade. Difúzne modely sú stochastické — ten istý príkaz, nový seed, iný obrázok. Vygenerujte aspoň štyri až osem variácií predtým, než rozhodnete, či daný smer funguje, a nikdy neopúšťajte príkaz po jedinom pokuse.

Druhou chybou je preplnenie. Príkaz, ktorý uvádza dvadsať vizuálnych vlastností, tri štýly, dve kompozície a náladu, dáva modelu toľko konkurenčných signálov, že väčšinu z nich musí zahodiť. Výsledok je generácia, ktorá nespĺňa žiadne z vašich požiadaviek. Zredukujte príkaz na tri veci, ktoré sú skutočne dôležité — motív, štýl, jeden či dva detaily — a nechajte model zvyšok doplniť. Mnohovravnosť neznamená presnosť.

Tretia skupina chýb sa týka neurčitosti motívu a štýlu. „Skvelý nápad na tetovanie” nedáva modelu žiadnu oporu; „kapor plavúci nahor, neo-traditional, tučné kontúry” mu dáva všetko. Chýbajúce slová štýlu sú obzvlášť drahé, pretože model skĺzne k tomu, čo vyzerá ako priemer jeho tréningovej množiny — zvyčajne generická poloreaalistická ilustrácia, ktorá vôbec nepripomína tetovanie. A napokon iteračná chyba: zmena piatich premenných medzi generáciami znamená, že žiadne zlepšenie (ani zhoršenie) nemôžete pripísať konkrétnej úprave, čo z celého procesu robí výherný automat namiesto dizajnového procesu. Pre viac informácií o výbere nástrojov, ktorý ovplyvňuje úspech promptingu, pozrite si náš prehľad ktorý nástroj použiť.

Vzorec príkazu × typ vstupu × očakávaná kvalita výstupu

príkaz (prompt) — Textová inštrukcia (a akékoľvek podmieňovacie obrázky), ktorá hovorí generatívnemu modelu, čo má vyprodukovať. Pre generátory tetovaní je dobrý príkaz štruktúrovaným zadaním — motív, štýl, kľúčové detaily — nie vyhľadávacím dopytom ani zoznamom prianí.