Посібник з вибору місця для татуювання: куди робити перше

Місце розташування — це рішення, яке більшість новачків недооцінюють. Малюнок — ваш; але саме зона тіла визначає, наскільки татуювання буде видно, наскільки болісно його робити, як воно старітиме і чи читатиметься обраний вами стиль взагалі в цьому розмірі на цьому місці.

Як зважити видимість і дискретність при виборі місця?

Спочатку вирішіть, чи повинне татуювання бути видне у футболці з коротким рукавом, приховане під будь-яким одягом або десь посередині. Один цей вибір звужує більшу частину тіла і перетворює вибір місця з відкритого питання на короткий список.

Видимість — це кар'єрне та життєве рішення, перш ніж воно стає естетичним. Передпліччя, руки, шия і обличчя видно майже в будь-якому контексті — вони будуть на кожному робочому фото, у кожному відеодзвінку, при кожній перевірці паспорта. Верхня частина руки, стегно, ребра, спина і груди закриті за замовчуванням і з'являються лише тоді, коли ви цього хочете. Зап'ястя й гомілки знаходяться посередині: заховані годинником або шкарпеткою, відкриті у футболці.

Почніть з переліку трьох контекстів, в яких татуювання найчастіше буде присутнє — ваша робота, спортзал, пляжна відпустка — і запитайте, в якому з них ви хочете його бачити. Татуювання, яке потрібно ховати у двох з трьох контекстів, набридне швидше, ніж сам малюнок постаріє.

Друге міркування — зворотність рішення. Татуювання на руках і шиї іноді називають «кар'єрними стоп-сигналами» не без причини: вони закривають можливості, про які ви можете поки не знати. Більшість досвідчених майстрів рекомендують першому клієнту залишити видимість на останнє місце, а не на перше.

Використовуйте віртуальну примірку, щоб оцінити розташування до запису. Бачити малюнок у реальному масштабі на власній руці або ребрах — це найшвидший спосіб зрозуміти, чи буде «видимість» по-справжньому приваблива, коли це вже не гіпотетично.

Які зони тіла найбільш і найменш болісні для татуювання?

Біль слідує за щільністю нервів та близькістю голки до кістки. Ребра, грудина, хребет, руки, стопи й внутрішня частина верхньої руки болять найбільше. Зовнішнє стегно, зовнішня верхня рука, литка й передпліччя — найбільш переносимі.

Біль реальний, але й короткочасний, і в довгостроковому досвіді з татуюванням посідає нижче місце, ніж очікують більшість новачків. Тим не менш, знати карту важливо: шестигодинна сесія на ребрах — це зовсім інші зобов'язання, ніж двогодинна на передпліччі.

Зони з найбільшим болем мають три спільні риси: тонка шкіра, щільні нервові закінчення і кістка безпосередньо під ними. Ребра й грудина відповідають усім трьом. Руки, стопи, внутрішня щиколотка і хребет аналогічні. Внутрішня частина біцепса й підколінна ямка болять через тонкість шкіри і багатство нервами, навіть без кістки під ними.

Зони з найменшим болем — м'ясисті, добре підушені частини тіла: зовнішнє стегно, зовнішня верхня рука, литка й м'ясиста частина передпліччя. Це також зони, які більшість майстрів рекомендують для перших татуювань — не випадково: вони дозволяють зосередитися на досвіді процесу, а не на його перенесенні.

Толерантність до болю індивідуальна і частково залежить від сну, їжі і гідратації за 24 години до запису. Вона рідко є вирішальним фактором при виборі місця, але якщо ви нервуєте, вибір передпліччя або зовнішнього стегна для першого татуювання усуває одну змінну з дня, в якому їх і без того немало.

Як місце розташування впливає на те, як татуювання старіє з часом?

Шкіра, яка рухається, розтягується або багато бачить сонця, старить татуювання швидше. Руки, стопи, внутрішня губа та бокові поверхні пальців розмиваються найшвидше; зовнішнє стегно, верхня рука, спина і груди найдовше тримають деталізацію.

Татуювання старіє двома способами: чорнило саме по собі тьмяніє й зсувається, і шкіра навколо нього змінює форму. На обидва фактори сильно впливає місце на тілі.

Тертя — перший ворог. Руки, бокові поверхні пальців, підйоми стоп і внутрішня губа постійно контактують з поверхнями, взуттям або іншою шкірою й агресивніше злинюють, ніж решта тіла. Тонкі лінії в цих зонах розмиваються протягом кількох років. Сонце — другий ворог: будь-яка відкрита зона без регулярного сонцезахисного крему поступово втрачатиме контраст протягом десяти років.

Рух і розтягування — третій фактор. Зони, які значно згинаються — внутрішня частина ліктя, підколінна ямка, нижній живіт — можуть деформувати геометрію татуювання, особливо при зміні складу тіла.

Зони, які старіють найкраще: зовнішня верхня рука, зовнішнє стегно, верхня спина і груди. Татуювання, нанесене там з правильним доглядом, тримає деталізацію десятиліттями. Якщо ви хочете дизайн з тонким лайнворком або дрібним текстом — ці чотири зони оптимальні.

Які розміри і стилі підходять кожній зоні тіла?

Розмір повинен слідувати природній формі зони, а не боротися з нею. Довгі тонкі дизайни підходять передпліччям і хребту; круглі — плечам і стегнам; ребра й зони від ребер до стегна воліють вертикальні або вигнуті композиції.

У кожної зони тіла є природня «рамка» — форма, яку вона хоче заповнити. Передпліччя, литки й хребет — довгі прямокутники і винагороджують вертикальні композиції: змії, кинджали, колони тексту, ботанічні стебла. Плечі й зовнішні стегна приблизно круглі і підходять мандалам, трояндам, тваринам, згорнутим у клубок, та іншим замкнутим композиціям. Ребра й зона від ребер до стегна довгі й вигнуті та вимагають дизайнів, що слідують лінії тіла — текучі флорали, дракони, тексти, що обвивають тіло.

Стиль взаємодіє із зоною способами, які легко недооцінити. Файн-лайн і single-needle потребують поблажливої шкіри та мінімального руху для хорошого старіння, саме тому так багато їх живе на передпліччі або верхній руці. Жирний традиційний і нео-традиційний краще справляються з деформацією і виживають на стегнах або ребрах навіть при зміні тіла. Важкий блекворк потребує площі.

Розмір — пастка, в яку потрапляють більшість новачків. Татуювання на зап'ясті, надруковане в 4 см на папері, виглядає крихітним на реальному зап'ясті; той самий дизайн у 9 см виглядає збалансовано. Використовуйте посібник з розміру татуювань для зіставлення розміру дизайну з частиною тіла до запису.

Ще одне зауваження про симетрію: груди, грудина, поперек і центр хребта підходять для симетричних композицій, бо саме тіло приблизно симетричне по середній лінії. Асиметричні дизайни в цих зонах мають тенденцію виглядати зміщеними. Навпаки, зовнішнє стегно, зовнішня рука й шапка плеча виглядають краще з асиметричними або текучими композиціями.

Зона тіла × біль × старіння × видимість × підходящий стиль

розташування на долонній стороні — Татуювання, нанесені на внутрішню поверхню руки, пальців або зап'ястя — сторону, зверненої долонею. Шкіра там товстіша й злинює агресивніше, тому чорнило на долонній стороні, як правило, розмивається й тьмяніє швидше, ніж у будь-якій іншій зоні.